MF1, OCT.
- Ja, MF1? Kom. - Aktivera V10-inspelaren.
- Aktivering klar. - Uppfattat. Tack.
Jag vet att jag inte är en vanlig tioåring.
Jag menar, jag gör vanliga saker.
Äter glass. Cyklar på min cykel. Jag är jättebra på olika sporter.
Nåja, på min Xbox.
Jag älskar Minecraft, naturkunskap och att klä ut mig på halloween.
Jag älskar att slåss med lasersvärd och se Star Wars-filmer med pappa.
Och att göra min storasyrra galen.
Och drömma om att vara i rymden, precis som alla vanliga barn.
Jag ser bara inte vanlig ut när jag gör allt det.
Inte ens min födsel var vanlig.
Den var... hysteriskt rolig.
Hur kan en födelse vara hysteriskt rolig, frågar du.
En tonårsdoktor hjälper.
- Det här är min första dag. - Nate!
En massiv videokamera bidrar.
Men för att vara riktigt roligt så behövs det en jättebra poäng.
Han kommer!
- Vart ska barnet? Följ med barnet. - Ni måste gå.
Jag har opererats 27 gånger sen dess.
Operationerna har hjälpt mig andas, se och höra utan hörapparat.
Vissa hjälpte mig att se lite bättre ut.
Men ingen fick mig att se vanlig ut.
- Han säger att han inte vill gå. - Men han är redo.
- Nej, han är inte redo. - Jag kan inte alltid hemskola honom.
För varje år vi väntar blir det svårare att börja.
Det är första året i mellanskolan för alla. Han blir inte den enda nya.
Okej, han blir den enda nya som ser ut som han.
Kan du sluta vika handdukar och lyssna?
Det är som att leda lammet till slakten - och det vet du.
Jag vet att jag aldrig blir ett vanligt barn.
Vanliga barn får inte andra barn att springa iväg från lekplatser.
Vanliga barn blir inte utstirrade vart de än går.
Men ni får gärna stirra också.
Jag heter Auggie Pullman. Nästa vecka börjar jag i femman.
Eftersom jag aldrig har gått i en riktig skola förut-
- är jag i stort sett totalt och fullständigt skräckslagen.
Mrs Pullman, roligt att se er igen.
Du måste vara Auggie. Vilket nöje att träffa dig.
Jag är mr Tushman. Du får skratta åt det - Tushman.
Jag har hört alla öknamn. Tushy.
Rumpgubben. Rumpnyllet.
Mister Tuchus.
Och sen i vår har vi en vetenskapstävling.
Efter vad din hemskolelärare har berättat så vinner du första pris.
Hör du det, Auggie?
Före examen åker hela klassen till ett naturreservat i Pennsylvania.
Det är årets höjdpunkt. Det lovar jag dig.
Bra, de är här.
Vilka är de?
Jag tänkte det kunde hjälpa dig att träffa några elever innan du börjar.
- Vad tror du? - Andra barn nu?
De har redan gått här och hittar. De ger dig en fin rundtur.
Det kommer att gå bra.
Auggie, det här är Jack Will, Julian och Charlotte.
Det här är Auggie Pullman.
Hej.
- Hej. - Hej.
Att träffa barn är svårare än att träffa vuxna.
Alla gör samma grimas först.
Men barn är inte så bra på att dölja det.
Så jag tittar i regel ner.
Man kan lära sig mycket om människor av deras skor.
Jag tror att de här tre är... ett rikemansbarn-
- ett fattigare barn och ett tokigt barn.
- Jag är med i tv-reklamfilmer. - Verkligen?
Ja. Tide.
Kan ni visa Auggie runt på skolan? Var tillbaka här om... en halvtimme?
Jag började när jag var två. När jag var tre fick jag Nestlé Quik.
Jobbigt, för jag är laktosintolerant. Vet du vad en spottskål är?
Det här är vårt hemklassrum. Vi har mr Browne.
Mamma säger att han är lite skum.
Sen var jag med i kören i Radio City Music Halls julshow.
Jag provade för Annie på Broadway, men de valde nån annan.
Du, Charlotte! Slutar du aldrig prata?
Jaha, det här är matsalen. Maten är okej för att vara skolmat.
Eller äter du specialmat?
Wow! Det påminner mig om min gästroll i Law & Order.
NO som tillval är antaglien jättesvårt.
Så du kommer inte vara här så ofta. Du har aldrig gått i en riktig skola.
- Du, han har hemundervisats. - NO är antaglien jättesvårt.
Men du ska ha det också, va? Vi kanske kan underkännas ihop.
Kan du inte flytta på dig så han kan kolla in det?
Okej.
Det är inte så mycket att se. Bänkar, stolar.
Värmeskåp, bunsenbrännare. Det där är äckliga NO-affischer.
- Och det här är en sudd. - Han vet vad en sudd är.
- Hur vet jag det? Han säger inget. - Du vet vad en sudd är, va?
Du, du måste säga nåt.
Ja, jag vet vad en sudd är.
- Heter du Jack eller Jackwill? - Trodde du att han hette Jackwill?
Ja, många kallar mig för både mitt för-och efternamn.
Jag vet inte varför. Har du fler frågor?
Jag har en fråga till Auggie. Varför ser ditt ansikte ut så där?
Var du med i en bilolycka eller? - Vi fick ställa frågor för Tushman.
Inga oartiga frågor. Tushman sa att han föddes så.
Ja, jag vet. Jag bara tänkte att han var med i en brand.
- Du, Julian, tyst. - Tyst själv!
- Kan inte alla vara tysta? - Nej, jag var inte med i en brand.
- Och det heter antagligen. - Va?
Du sa att NO antaglien är jättesvårt. Två gånger.
Det heter antagligen med G.
Min mamma kanske kan hemundervisa dig också.
Vill du berätta för oss vad du tyckte om rundturen i dag?
Mr Tushman tog i när han sa hur rara barnen var-
-och att Julian tydligen är en dröm.
- Nej. - Inte en dröm?
En sån som uppför sig på ett sätt med vuxna och ett annat med barn?
- Ja, jag antar det. - Jag vet att det är jobbigt.
Men du måste förstå att han nog är osäker på sig själv.
När nån uppför sig småsint så får man själv vara storsint.
Via, jag hämtar pizzan.
Titta på mig, Auggie. Han låter som ett kräk.
Om nån knuffas, knuffa tillbaka. Var inte rädd för nån.
- Varför viskar vi? - För att jag är rädd för mamma.
Du ska bara vara storsint och resa dig över det. Så enkelt är det.
Det här är det bästa året för dig att börja i skolan, för alla är nya.
- Men om du inte vill gå där... - Nej, det är okej. Jag vill gå där.
Vill du? Vad fick dig att ändra dig?
De har jättebra NO som tillval. Och jag behöver en bättre lärare.
- Jaha... Där kom det. - Tänker du tåla det, mamma?
- Får han säga så till din fru? - Så får du inte säga till min fru!
- Snälla ni! - Ta honom! Kom, Via! Kittla, kittla!
Vi möts exakt här efter skolan. Okej? Exakt här.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
Då ses vi sen.
Hör du mig?
Vi ska ha ett litet snack.
Jag måste stanna här, för sen är det förbjudet för pappor.
Du vill inte gå upp med dina föräldrar, för det är inte coolt.
- Men du är cool. - Ja, jag är det.
Men de flesta pappor är inte det. Inte de här hjälmarna heller.
Två regler.
(1) Räck bara upp handen en gång varje lektion hur många svar du än kan.
Utom i NO. Där krossar du.
Check.
(2) Du kommer att känna dig helt ensam, Auggie, men det är du inte.
Check.
Ska vi ta av de här? Kostymer är för halloween.
Gör klart för uppskjutning.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
- Ha så kul. - Hej då.
Lycka till på uppdraget.
Vi är klara att fortsätta.
Tio, nio, åtta, sju...
Gode Gud, gör så att de är snälla mot honom.
Fyra, tre, två, ett...
Mamma har alltid sagt:
Om du inte trivs där du är, föreställ dig var du vill vara.
Auggie! Auggie! Auggie!
Jag längtar till halloween.
Okej, nu är vi tysta. Allihopa, var tysta nu.
- Hållen. - Förlåt.
Har alla hittat sina platser? Ja?
Vi hittar våra platser. Toppen.
Vissa av oss har turen att känna varandra. Och andra är nya. Hejsan.
Okej. Jag är mr Browne och... du är sen.
Ja, jag är hemskt ledsen.
Jag hjälpte till att ställa upp stolar till samlingen.
Kan nån berätta för mig vad det här ordet betyder?
Rättesnören är regler för jätteviktiga saker.
- Som motton. - Ja, eller berömda citat.
Eller texten i en spåkaka. Okej?
Rättesnören kan sporra och hjälpa oss när vi ska besluta om viktiga saker.
Varför pratar du om rättesnören så tidigt på morgonen, mr Browne?
För att rättesnören också kan berätta för oss om oss själva.
Vem är det jag vill vara? Det borde vi alltid fråga oss själva.
Vad för slags människa är jag? Så vi gör så här...
Alla tänker ut två saker som de tycker att alla ska veta om dem.
(Jag börjar. Nummer 1) Jag jobbade förut på Wall Street - jättelänge.
(Och 2) Jag slutade för att följa min dröm och bli lärare.
Pang! Vem är det sen? Ja.
Julian Albans. Det är coolt att du följer din dröm.
Tack så hemskt mycket, Julian. Få höra dina två saker.
(1) Jag har fått Battleground till min Wii och det är asgrymt.
(Och nummer 2) Vi köpte ett pingisbord i somras.
Fantastiskt. Några frågor till Julian?
Är Battleground Mystic för flera eller bara en spelare?
Nej, inte såna frågor. Okej...
Hej. Jag heter August... Pullman.
Auggie. Och...
Jag har en syster som heter Via och en hund som heter Daisy.
Jag älskar Star Wars.
Och nu sa jag tre saker. Ja. Förlåt.
Tre saker låter som en bonus. Tack, Auggie. perfekt. Vem nu?
Jag har en fråga till Auggie. - Varför har du flätan bak i håret?
- Är det nån Padawan-grej? - Vad är en Padawan-grej?
Det är från Star Wars. Padawan är en jedilärling.
- Vem är din favoritkaraktär, Auggie? - Boba Fett.
Darth Sidious då? Gillar du honom?
Aj.
Okej. Kan vi prata om Star Wars på rasten? Ja?
- Vem vill läsa månadens rättesnöre? - Jag!
- Du då, vad heter du? - Summer.
Summer. Vill du prova?
När du ska välja mellan att ha rätt och att vara snäll -
- välj att vara snäll.
- Kan jag sitta där? - Visst.
Du äter som sarlaccmonster, min unge Padawan.
Newtons första rörelselag.
En kropp i rörelse förblir i rörelse om inte...
Jag väntade mig inte att ni kunde det första dagen.
- Den påverkas av en yttre kraft. - Påverkas av en yttre kraft, ja.
Jättebra. Så här funkar det.
En kropp i rörelse ändrar sin hastighet eller sin riktning-
- bara om nåt annat får den att göra det.
Darth Grimrian, har du hört? Padawanflätor var lama för 15 år sen.
- Antagligen - med G. - Nej, de har alltid varit lama.
- Vi ses i morgon. - Hej då, Kräk Fulius!
- Hej. - Hej, mamma.
Auggie, du ska knacka. Jag menar allvar den här gången.
Har nån hånat dig för den?
Jag har haft en fantastisk dag.
Jag försöker bara lätta upp stämningen.
Va, Daisy? Ja. Duktig tjej.
Jag gick till Kinko's i dag-
- för att se om de kunde få ut min avhandling ur den här.
Ska du skriva klart din avhandling?
- Vad är det där? - En diskett.
- En vad? - Lägg av. En diskett...
Ungdomar nuförtiden... Det är som en iPhone.
Den spelar inte musik...
- De fick inte ut filen. - Det är okej, du hittar nåt ställe.
- Det är jättebra, mamma. - Kanske. Tack.
- Så, Auggie... - Ja?
Hej.
Hur var din första skoldag?
Jorden anropar Auggie. Vi ställde en fråga till dig.
- Hur var din dag? - Bra.
- Hur då bra? Bra som i bra? - Dålig, fast du inte vill säga det?
- Den var bra. Vad ska jag säga? Bra! - Okej.
Om du är arg på mamma så var skolan min idé också.
Varför får jag inte säga bra som alla andra?!
Jag är inne i ett stim i dag...
Ska de fråga om min dag?
Så där går vi inte ifrån bordet.
Hey, kom igen. Prata med mig.
Sätt dig.
Ta av den där, snälla.
- Förlåt mig. - Det är okej. Det löser sig.
- Varför måste jag vara så ful? - Du är inte ful, Auggie.
Du måste säga det, för du är min mamma.
Eftersom jag är din mamma så räknas det inte?
Eftersom jag är din mamma räknas det mest, för jag känner dig bäst.
Du är inte ful och alla som vill lära känna dig får se det.
De pratar inte ens med mig.
Det spelar roll att jag ser annorlunda ut.
Jag försöker låtsas tvärtom, men det spelar roll.
Jag vet.
Kommer det alltid att spela roll?
Det vet jag inte.
Älskling, lyssna...
Titta på mig. Vi har alla märken i vårt ansikte.
Jag fick den här rynkan av din första operation.
Jag fick de här rynkorna av din sista operation.
Det här är kartan som visar oss vart vi ska.
Och det här är kartan som visar oss var vi har varit.
Och det är aldrig nånsin fult.
Men dina gråa hår då?
Dem gav din pappa mig, tror jag.
- Och när man talar om trollen... - Hur var din dag?
Min dag är jättebra just nu.
Så de begav sig till Florida, där Gollum bodde i Miami.
Vet du vad det är? Pappa har inte sina glasögon. - Du hittar på.
August är solen.
Mamma, pappa och jag är planeter som kretsar runt solen.
Men jag älskar min bror och är van vid hur vårt universum funkar.
Mamma säger att på min fyraårsdag så önskade jag mig en lillebror.
Och när han föddes kastade jag mig över honom på några sekunder.
Hör du mig?
Om de stirrar, låt dem stirra.
Man kan inte smälta in när man är född att stå ut.
Jag har aldrig bett mamma om hjälp med mina läxor.
Pappa har aldrig behövt påminna mig om att plugga till prov.
Jag pluggade mest i väntrum och på sjukhus.
Mamma sa alltid att jag var världens mest förstående flicka.
Fast det vet jag inte.
Jag visste bara att min familj inte kunde klara en grej till.
Jag vet att min familj älskar mig, men ända sen mormor dog-
- så är min bästa kompis Miranda den enda människa som känner mig.
Miranda?
- Wow. Kolla på dig. - Hej, Via.
Jag har messat dig typ tusen gånger. När kom du hem från lägret?
- För två veckor sen. - Två veckor?
- Förlåt, det har varit galet. - Ja, nej, det är okej.
- Vad har du gjort med håret? - Gillar du det?
Ja, ja. Det ser vilt ut.
Jag provar bara nåt nytt, vet du.
Vi ses.
- Hej, Ella. - Hej.
- Funderar du på att anmäla dig? - Till vad?
Dramaklubben. De läser teater på hösten och spelar en pjäs på våren.
Nej, inte precis. Jag är ingen teaternörd.
Det var ju synd. Jag är det.
Jag heter Justin förresten.
Förlåt, det var oartigt. Jag heter Via. Olivia.
Förstadagar suger, va?
Ja... ja, det gör de.
Mamma försökte följa mig hit från t-banan. Jag fick kuta ifrån henne.
Mamma tror inte att jag kan använda ett MetroCard.
Är du också enda barnet?
Ja.
De lyssnar aldrig. Jag ville lära mig spela gitarr som Jimi Hendrix.
Hur gick det?
Det var trevligt att träffas, Via. Olivia.
- Ja, trevligt att träffa dig, Justin. - Vi kanske ses nån gång.
Fast inte på scen då.
Kom in!
- God natt, vännen. - Var är mamma?
- Hon somnade. - Okej.
Hur är det med Auggie?
Det är nån mobbare.
Hur var din första dag?
- Den var jättebra. - Var den bra?
- Hälsa Miranda från oss. - Det ska jag.
- Dröm sött. - God natt.
BÄSTA KOMPISAR
Mamma pausade sitt liv för min bror.
Hon ville bli barnboksillustratör och undervisa i konst.
Hon var en avhandling från sin master när Auggie föddes.
Då slutade hon skriva på den.
Hon slutade med mycket när Auggie föddes.
Men hon är fortfarande duktig på att rita.
Vet hon att hon gör Auggie till mitten i alla universum hon ritar?
Miranda brukade skoja om att mitt hem var som jorden.
Det kretsade runt sonen, inte dottern.
Det ändrar inte det faktum att mamma har öga för saker.
Jag önskar bara att hon en gång kunde se med det på mig.
Ja, bra jobbat.
Miranda?
Via? Vad gör du här?
Jag bara provar nåt nytt. Du?
Samma.
Okej, allihop! Dags att värma upp rösten. Kom igen!
Sträck upp händerna högt och...
Hörni, kan ni vara snälla att...
Okej. Tryck ihop er. Sitt. Närmre ihop.
- Mina damer och herrar! - Stanna så. Stanna, bra.
Hej. Vad heter du?
Auggie. Snygga stövlar.
Kanon. Tack.
Okej, allihop, då kör vi. Vi flyttar ihop och säger omelett.
Omelett!
Skolan blev... Nja, jag vande mig vid det.
Förutom spökboll. Vilken ond man uppfann spökboll?
Men mitt hatställe på skolan är skolgården.
För hela skolan är där.
Ingen gör nåt elakt. Eller säger nåt. Eller skrattar.
Alla tittar, tittar bort och tittar igen. De är bara normala barn.
Jag vill säga: Jag vet att jag ser konstig ut, men det är okej.
Om Chewbacca började i skolan här hade jag nog stirrat lite på honom.
Förlåt om mitt stirrande fick dig att känna dig konstig.
För att nån av oss ska se så behöver vi ljus.
Så just nu studsar ljuset på det här kortet-
- och färdas genom luften, genom glaset till era ögon.
Men om vi tillsätter vatten då?
- Woah! - Verkligen woah.
När ljus går från ett material till ett annat så bryts det.
Brytning av ljus kallas också...?
- Refraktion. - Jättebra, Auggie.
- Jack, är du okej? - Ja, ja, refraktion.
Bra. Töm era bänkar. Oförberett prov!
Skynda dig.
Hey, Jack. Kom och sätt dig här.
- Strax. - Vart ska han?
- Hej. Tack för din hjälp i dag. - Inga problem.
Lugn, jag svarade fel på några så att miss Petosa inte märker nåt.
Jag är inte rädd. Det värsta de kan göra är att relegera mig.
- Trivs du inte heller i skolan? - Jo, jag trivs jättebra.
Jag ville gå på Wayne Middle. De har bra idrottslag.
- Varför började du här då? - De gav mig ett stipendium.
Om du behöver hjälp med NO, kom hem till mig efter skolan.
- Du vet... om du vill. - Kanon. Tack!
- Vad är fel? - Jag gillar inte att äta inför andra.
- Vad menar du? - Det är en lång historia.
Men jag tror att jag tuggar som en förhistorisk träsksköldpadda.
Är det sant? Jag med.
- Nu har du tonfisk i ansiktet. - Ja! Tonfisk!
Nej, jag ska visa dig hur man gör.
Det där är ännu äckligare.
- Jag ska gå som Boba Fett i år. - Halloween är bra, men julen är bäst.
Aldrig. Halloween är bäst.
Ett örngott godis mot 14 dagars lov. Du är knäpp.
Ser du? Till och med din hund håller med.
Mamma, får Jack följa med hem?
- Ja. - Tack, mrs P.
- På julen snöar det. - Det kan snöa på halloween.
Om man bor i Alaska eller om det är snöstorm.
Jag måste vara cool.
- Har du funderat på plastikkirurgi? - Nej, aldrig. Hur så?
Detta är efter plastikirurgi. Det krävs massa jobb att bli så snygg.
Ett, två, tre, fyr, jag förklarar tumkrig.
Buga, kyss, börja.
Nate?
Det brinner.
Om ni inte ser kameran så ser kameran inte er.
Nu låtsas vi att vi vet vad vi gör.
- Säg Stella! - Stella!
- Jag kan inte klura ut dig. - Va?
- Jag kan inte klura ut dig. - Jaså?
De flesta teatermänniskor pratar jämt om sig själva. Men du pratar inte.
- Jag lyssnar. - Jag med.
- Jag vet. - Jaha? Så du lyssnar alltså.
Okej, det är en början. Jag är en bra lyssnare-
- så berätta nåt för mig. Vem ska du prova för?
- Jag är inte Vår lilla stad-typen. - Snälla. Var inte ljusteknikertjejen.
- Du borde vara Emily. - Huvudrollen?
Din familj kan inte heja på dig i ett bås.
De hinner inte. De hade nog inte hejat på mig.
Finns det inte nån i din familj som hade applåderat åt dig?
- Min mormor. - Där ser du. Ta med henne.
Det kan jag inte.
Då applåderar jag åt dig.
Varför är du så snäll mot mig?
För att du är enda barnet. Vi måste hålla ihop.
Fundera på det. Okej?
Och din mormor hejar fortfarande på dig.
Jag känner dig.
Och jag älskar dig mer än nåt annat i världen.
- Men Auggie då? - Jag älskar din bror.
Men han har många änglar som hjälper honom.
Och du har mig.
Ja.
Du är överallt.
Och...
du är min favorit.
Du är min favorit också, mormor.
Mamma, Daisy sabbade min Boba Fett-kostym!
Var har du varit? Det är jättesent.
- Hon spydde ner hela. - Du får ta din kostym från i fjol.
Men jag sa till Jack att jag går som Boba Fett, inte Ghostface!
Det är halloween i morgon. Affärerna är stängda och jag gör köttfärslimpa.
Okej!
- Behöver du lite hjälp? - Va?
- Lite hjälp. - Jaha. Ja. Tack.
Hacka rosmarinen, snälla.
Var sa du att du var?
Jag... jag åkte till Coney Island.
Kan du inte stanna hemma från skolan i morgon?
Det är halloween. Vi gör det till en tredagarshelg och umgås lite.
Ja. Ja, det vore jättetrevligt.
Ja? Okej, bra.
Paprika? Jag vill inte ha paprika. Paprika ger pappa gaser.
Jag struntar i vad Jack Will säger om julen.
Hey, Auggie!
För mig är halloween världens bästa helgdag.
Det är så grymt att bära kostymen. Jag brukar se ner för att inte ses.
Men på halloween går jag med huvudet högt.
Jag vet inte ens vem det var. Han visste inte ens vem jag var.
Folk gillar inte att röra mig, för de tror att jag smittas.
Ja, Chewie! Högt upp! Pang smäller dynamiten!
- Det ser exakt ut som han. - Den här delen, va?
- Han ser ut som ett krympt huvud. - Eller en orch.
Om jag såg ut som han hade jag haft en huva över ansiktet.
Om jag såg ut som han hade jag tagit livet av mig.
Varför hänger du med honom, Jack?
Jag vet inte. Tushman sa åt mig att bli hans välkomstkompis-
-och nu följer han mig överallt.
Det måste stinka!
Ja. Precis som han.
Jag häpnar alltid över hur lik pappa är Patrick Swayze i den här filmen.
Usch!
Usch, nej!
Vad händer med Miranda?
Det är inte bara det rosa håret. Hon är bara...
Hon pratar inte ens med mig.
Jag hade en vän i high school. Vi gick igenom exakt samma sak.
Och det jag gjorde som fixade det nästan omedelbart...
var att äta en hel pumpagubbehink med godis.
Hallå? Ja, mr Tushman.
Mår han illa? Har han feber? Vad sa skolsköterskan?
Jag är hemskt ledsen. - Okej, tack. Jag kommer direkt.
Jag måste gå. Din bror spydde precis på skolan.
Nate, vet du var hans hjälm är? Jag har letat överallt.
Jag vet inte, nåt på skolan. Han tiger och vägrar komma ut.
Och nu vill han inte ens ut och gå bus eller godis.
Jag vet. Okej, tack. Kom hem.
Gör dig klar. Snart är det halloweenparad.
Du ska knacka!
Gå härifrån!
Mamma sa att du inte säger vad som har hänt.
- Har nån sagt nåt? - Nån säger alltid nåt!
- Vad hände då? - Det angår inte dig!
Du tog min dag med mamma, så det angår mig visst.
Jatg hörde Jack Will prata om mig bakom min rygg.
Han sa att han skulle ta livet av sig om han såg ut som jag!
- Jack Will? Är inte han den snälle? - Det finns inga snälla!
- Jag skulle aldrig börjat i skolan! - Du gillade skolan, det vet jag.
Jag hatar det!
Auggie, du är inte den enda som har dåliga dagar.
Dåliga dagar? Undviker folk att röra dig?
När en person råkar nudda dig, kallar de det pesten då?
Jack Will var allt jag hade! Så jämför inte våra dåliga dagar!
Har du märkt att Miranda inte kommer hit mer?
Det har du inte. Vilken överraskning.
Ja, hon åkte på sommarläger och nu gillar hon mig inte mer.
Varför?
För att skolan suger. Och människor förändras.
Om du vill bli en normal pojke så är det reglerna.
Så vi går bus eller godis. Okej?
För just nu är vi varandras bästa vän.
- Verkligen? - Ja.
Så... kom.
Du får allt mitt halloweengodis.
- Du får mina äpplen. - Okej. Nej.
Jag sa att du fick allt mitt godis, men det var bara för att få ut dig.
Chokladen då? Smarties? Vingummin, lakrits, Reese's, Hersheys...
- Och allt annat. - Okej, du får allt mitt godis.
VÅR LILLA STAD AUDITIONER I DAG!
Via, nu är det du, tack. - Ge Via en applåd.
Daisy...
Vill du hjälpa mig ta tillbaka mitt hörnkontor?
Hej, Auggie. Mår du bättre?
- Är du okej, Auggie? - Ja.
- Säkert? För du beter dig skitskumt. - Jag är okej, Jack, okej?
Okej.
- Vad vill de att jag ska göra? - Ge en rundtur på skolan.
- Men, mamma, det är sommarlov. - Jag vet.
- Enligt lärarna är du en pärla. - Nej, jag är ett rötägg.
- Jag är stolt över att det blev du. - Mamma, fimpa skuldkänslorna.
- Du vet att de gav dig stipendium? - Mamma...!
- Vilka mer ska göra det? - Charlotte och Julian.
- Nej. - Varför inte?
Charlotte pratar bara om Broadway hela tiden.
Och Julian är världens största bluff. Så jag är ledsen, men nej.
- Det är för den där pojken. - Vem?
Han från glassbaren.
- Jaha. - Ja.
Om en snäll kille som din lillebror gråter när han ser honom-
- vad tror du att han har för chans i femte klass?
- Okej. - Tack, grabben.
Fyra saker har jag lärt mig om Auggie Pullman.
För det första: man vänjer sig vid hans ansikte.
Det är inte som vanlig is. Man får inte röra det med händerna.
För det andra: han är jättesmart.
Han ligger före mig i allt.
I NO ligger han före hela skolan.
Tittar alla nu?
För det tredje: han är faktiskt ganska rolig.
Men fyra: nu när jag känner honom så vill jag bli kompis med Auggie.
Först var jag snäll mot honom bara för att mamma bad mig vara snäll.
Men nu hade jag valt att hänga med honom.
För han är en bra kompis.
Om jag fick välja en att hänga med bland alla killar i femman-
-så hade jag valt Auggie.
- Vad är fel? - Gå härifrån!
- Hej, Jack, kom och sitt hos oss. - Ja, kom.
Vad hände?
Jack rörde kanske Auggie och fick pesten.
Det där var inte vidare snällt.
- Va? Det var inte vi som började. - Vart ska du?
Hej. Jag heter Summer.
Jag vet. Vi går i samma klass.
- Du behöver inte göra det här. - Göra vad?
- Vara min vän, som Tushman sa. - Vad pratar du om, Auggie?
Tushman pratade med några barn och sa åt dem att bli mina vänner.
- Han pratade inte med mig. - Jo då.
- Nej då. - Jo då.
- Det gjorde han inte, jag svär! - Okej.
- Du behöver inte bli arg. - Jag vill inte anklagas för saker.
- Okej, jag är ledsen. - Med all rätt.
- Har han inte pratat med dig? - Auggie!
Varför sitter du här då?
- För jag vill ha trevliga vänner nu. - Jag med.
Schyssta puckar.
- Men då får du pesten. - Bra.
- Summer har pesten. - Tyst!
- Vad hände med Jack Will? - Lovar du att inte säga nåt?
- Jag fick den, jag fick rollen! - Grattis!
Hon fick rollen. Herregud. Slår vad om att hon fick Emily.
- Vilken roll fick du? - Emilys ersättare.
Jag säger inte gift eller nåt, men...
Bara lite Lepheton som slår ut Miranda före föreställningen.
Lär dig bara hennes repliker så får vi en ursäkt att hänga mer.
Vi kan börja öva på kyss-scenen på sidan 110.
Vänta... George och Emily?
Sidan 110 finns inte.
Så jag tänker att jag verkligen vill kyssa dig just nu.
Men jag vet inte hur du reagerar.
Vad är fel?
Jag är inte enda barnet.
- Mamma? - Vänta lite, Via. - Auggie, kom nu!
- Jag trodde du var på biblioteket. - Ja, ändrade planer.
- Hej, jag heter Justin. - Isabel.
Daisy spydde igen. Hinkvis.
Hinkvis.
Justin, det här är min lillebror Auggie.
- Hej, snubben. - Hej.
Vad har du i ditt fodral? En kpist?
Nej, det är en fiol.
Du borde säga att det är en kpist. Det är mycket coolare.
Det är en jättebra idé. Du har rätt.
- Vi ska och handla. - Mamma ska göra...?
- Feijoada. - Mamma ska göra feijoada.
- Du får gärna stanna, Justin. - Tack. Det var trevligt att träffas.
Trevligt att träffa dig med.
- Hej då, Auggie. - Här finns inget att se.
Det är en gen. Nej, två gener, men två identiska gener.
Problemet är att båda mina föräldrar bär på genen samtidigt, vilket är...
Han vann i stort sett på lotteriet. Baklänges eller nåt sånt.
Och i en annan värld så hade jag sett ut som honom.
Förlåt att jag sa att jag var enda barnet.
Ibland är det snällt att dölja saker. Jag fattar det. Det är okej.
- Hallå? - Major Tom, är det du?
- Miranda! - Härligt att höra din röst igen.
- Ledsen, Via är inte här. - Jag ville faktiskt prata med dig.
- Hur har du haft det? - Bra. Jag går i vanlig skola nu.
- Gillar du det? - Ja, det gör jag väl.
- Det är lättare än mammas hemskola. - Ja, säkert.
Hur är barnen? Är de snälla?
Nej. Men jag har fått en kompis. Hon heter Summer.
Vi startade en sommarnamnsklubb. Summer, August. Fattar du?
Bra jobbat, Auggie.
Var är Via förresten?
- Hon är ute med sin pojkvän. - Verkligen?
Ja, vi träffade honom förra veckan. Han är supertrevlig.
- Jag har saknat dig, Major Tom. - Jag saknar dig också, Miranda.
Kan du säga till Via att jag har saknat henne också?
Varför säger du inte själv det till henne?
Jag måste lägga på. Mamma ropar på mig, men...
- Du vet att du alltid kan ringa mig? - Ja.
- Okej, ring mig när du vill. - Jag ska.
- God jul, Auggie. - God jul, Miranda.
Slit upp den!
Via och jag har varit bästisar sen dagis.
Hennes familj har varit min familj. Auggie var som min lillebror.
- Hur känns det? - Grymt.
Och några år firade till och med våra familjer jul ihop.
- Alla säger god jul! - God jul!
Men nu har pappa fullt upp med sin nya fru-
-som var hans gamla chef.
Och mamma... hon har fullt upp med att inte komma över det.
Jag sökte jobb på ett sommarläger bara för att komma iväg hemifrån.
En dag - och jag svär att jag inte planerade det, men...
Jag började leka en fantasilek med tjejerna på lägret.
Jag sa att jag bodde i ett stort och vackert hus på en fin gata-
- med mina två grymma föräldrar och min grymma hund Daisy.
Och min grymma lillebror med en ansiktsdeformation.
Och, herregud, alla blev galna.
Vad då, deformation? Hur ser han ut?
Plötsligt ville alla prata med mig.
Och mot slutet av sommaren var jag lägrets populäraste tjej.
När jag kom hem så ville jag ringa Via-
- men hon hade frågat mig om mina föräldrar och om lägret.
Sen såg jag Via prova till pjäsen och jag kom ihåg hur cool hon är.
Jag förstod varför alla på lägret älskade mig mer när jag var hon.
Hon brukade låta Auggie hänga med oss jämt.
Det var jag som köpte astronauthjälmen till honom.
Han var helt besatt av rymden.
Jag ville att han skulle veta att världen var större än hans rum.
Och nu är han där ute. Och jag visste det inte ens.
Jag kunde ha hjälpt honom. Kanske kunde han ha hjälpt mig.
Jag vet inte. Men jag skulle verkligen behöva lite hjälp nu.
Värsta. Lovet. Någonsin. Vi ses på nyår!
Det där var så grymt!
Titta, där är Jack Will!
- Vi hittar en annan backe. - Du kan inte undvika honom för evigt.
Kom, nu går vi!
Nio, åtta, sju-
-sex, fem, fyra-
-tre, två, ett! Gott nytt år!
Gott nytt år!
Tack för hjälpen, Daisy. Du la verkligen manken till.
- Men du då? - Julen var asgrym.
Vi åkte upp i bergen där de hade helt otrolig snö. Det var som puder.
- Du då, Jack? - Jag åkte på Skelettkullen. Bäst!
- Skelettkullen? - Den borde heta Sopkullen.
Jag lämnade min gamla kälke där sist jag var där.
Det var den skräpigaste skrotkälken. Nästa dag hade nån tagit den.
En hemlös kille ville kanske åka kälke.
Nytt rättesnöre: Dina gärningar är dina monument.
Arkeologer hittade de orden ristade på väggen i en egyptisk gravkammare.
Kan nån säga vad det betyder?
Summer?
Jag tror att det betyder att det vi gör är det som är viktigast.
Utmärkt. Nån annan?
- Hej. Summer? - Hej. Är du okej?
Ja, jag mår fint. Bara...
Det kommer att låta dumt, men vet du varför Auggie slutade gilla mig?
- Du får fråga honom. - Det har jag gjort.
Men ända sen halloween vägrar han att prata med mig.
- Vet du vad? Jag bryr mig inte. - Ghostface.
- Vänta, vänta, vad? - Det är allt jag kan säga.
Okej. Nu är vi är klara med våra prov-
- vill jag att ni börjar tänka på era naturkunskapsprojekt.
Ni måste jobba på dem för att ha dem klara efter vårlovet.
Det kan vara om vad som helst.
Ni ska skapa nåt ni tycker om, nåt som ni är stolta över att visa.
Mr Will? Mr Will?
- Nåt viktigare att tänka på? - Nej.
Ni jobbar två och två. Er partner blir er bänkgranne.
Ms Petosa? Jag vet att vi ska jobba två och två-
- men Jack, Amos och jag har en idé som vi ville jobba på tillsammans.
- Vi kanske kan byta... - Nej.
- Förlåt? - Va?
Nej, det är okej. Jag håller ihop med den jag har.
Jag håller ihop med Auggie.
- Varför gjorde du det där för? - Jag vill inte byta.
Varför inte? Vill du verkligen vara partner med det där freaket?
Käre mr Tushman. Förlåt att jag slog Julian.
Det var fel av mig att göra det. Ni måste kanske relegera mig-
- men jag vill ändå helst inte säga varför jag gjorde det.
Det kan sätta Julian i knipa också och det vore orättvist.
Högaktningsfullt. Jack Will.
Käre mr Will. En sak som jag har lärt mig av 20 år som lärare är-
-att alla historier har två sidor.
Så jag kan nog föreställa mig vad som startade bråket.
Även om inget rättfärdigar att man slår en annan elev-
- så vet jag att goda vänner är värda att försvara.
Så efter din tvådagarsavstängning väntar ditt stipendium på dig.
Kämpa på och var den fina pojke som vi alla vet att du är.
Högaktningsfullt. Mr Tushman.
Vad är fel med att jag inte berättar om en dum pjäs? Jag är inte ens med.
Din pojkvän är med. Tror du inte vi vill se honom?
- Nej! - Nu lugnar vi ner oss lite.
Du har skitit i mig hela livet.
Varför är du så intresserad nu? Har du tråkigt när Auggie går i skolan?
- Går det inte bra med avhandlingen? - Nate, kan du ursäkta oss?
- Izzy, hon menar det inte... - Nate!
- Vad säger de där nere? - De säger massa saker, min vän.
Inget av det angår oss.
Få se din nya Minecraftvärld, för vi får kanske flytta till den.
Jaha... ska vi inte gå och se pjäsen?
Jag förstod inte vilken pjäs det var-
- och jag tror inte att den intresserar en i din ålder.
Ja, du hade haft grymt tråkigt.
- Ska du och pappa gå? - Pappa. Jag stannar här hos dig.
Va? Så nu ska du straffa mig genom att inte gå?
Du ville först att jag inte skulle gå.
Nu när du vet vad det är vill jag ju att du ska gå.
- Vad pratar ni om? - Inget.
- Ni ljuger. - Det är bara nåt med Vias skola.
Får dina fina skolkamrater inte veta att din bror är ett freak?
- Auggie, det är inte sant. - Sluta ljuga! Jag är ingen idiot!
Daisy, tjejen?
Auggie. Kom!
Jag vill inte gå till din dumma skola.
Auggie, allt i världen handlar inte om dig.
Vad har hänt?
- Du blir bra, tjejen. - Pappa möter mig där.
- Ta hand om din bror. - Ja.
Bet Daisy verkligen mamma?
Hon gnydde. När mamma försökte lyfte upp henne så bet Daisy henne.
Tror du veterinären kan fixa henne?
Hon hade väldigt ont, Auggie.
Hon är jättegammal.
Auggie?
Jag vill att du kommer på min pjäs. Okej?
- Verkligen? - Verkligen.
Varje gång jag kom hem från sjukhuset var Daisy här.
Hon var en riktig vän.
Och riktiga vänner är svåra att hitta.
AuggieDog: Begär dina koordinater
Det här stället är fantastiskt! Har du byggt allt det här?
Var är du?
På skeppet.
Förlåt mig för det jag sa.
Sanningen... Skulle du verkligen ta livet av dig om du såg ut som jag?
Nej. Men jag hade absolut gjort det om jag såg ut som Julian.
Vänta tills han ser vårt vetenskapsprojekt!
Så kan vi vara vänner igen?
- Ursäkta. - Ledsen. Tack
- Det här är perfekt. - Nu så. Bra platser.
Se om du kan hitta Vias namn i det där, vännen.
Glasögon... Nej, jag tror att jag glömde mina glasögon.
Du missar ett bra Extrema samlare. Din mammas väska spelar huvudrollen.
- Är du klar? - Får du vara i tjejernas loge?
- Jag ville önska dig lycka till. - Bräck ett ben, inte lycka till.
Detsamma. Hejar nån på dig i kväll?
Ja. Mamma bjöd in hela kvarteret.
Det kommer bli jättepinsamt. Du?
Pappa är iväg på sin försenade bröllopsresa och mamma deppar.
Men hon kommer kanske i morgon.
Vias familj hejar på dig.
Du blir jättebra i kväll.
- Älskling. Njut bara av pjäsen. - Okej.
Okej, kör hårt.
Mr Davenport, jag kan tyvärr inte spela i kväll.
- Jag mår illa och kan spy. - Alla blir nervösa.
Som Hamlet spydde jag varje kväll. Du har vårlovet att bli frisk på.
Mr Davenport, ni lyssnar inte. Jag går inte ut på scenen.
- Skämtar du med mig? - Via kan alla repliker, hon gör det.
Gå och leta rätt på henne då.
Tack.
- Hej. - Hej.
Pjäsen heter Vår lilla stad. Den är skriven av Thornton Wilder.
Vår stads namn är Grover's Corners, New Hampshire.
Vid gränsen till Massachusetts.
- Händer det här verkligen? - Ja, du ska spela Emily.
- Minns jag alla mina repliker? - Ja då, Justin hjälper dig.
Var är hon? - Via, du ska in om två minuter.
- Varför gör du det här? - Det sa jag ju. Jag mår illa.
Vi har en fabrik också i vår stad. Hör ni den?
Hey, det är okej. Bräck ett ben.
De gör filtar. Familien Cartwright äger den och har blivit rika på den.
Barn, det här tolererar jag inte. Frukosten är lika bra som andra mål.
Ni får inte glufsa i er som vargar. Det hämmar er tillväxt.
- Miranda ser helt annorlunda ut. - Det där är inte Miranda, det är Via.
- Va? - Det är Via.
Toppen...!
Jag vill hellre att mina barn är friska än kloka.
Jag är både och, mamma. Det vet du.
Jag är klokast i skolan i min ålder. Jag har ett fantastiskt minne.
Ät din frukost.
- Din maginfluensa gick över fort. - Förlåt, sir, det var nerverna.
- Jag är klar till i morgon kväll. - Hon sköter sig jättebra.
Jag kan inte... Jag kan inte fortsätta.
Det går så fort.
Vi hinner inte ens titta på varandra. Jag förstod inte.
Trots allt som pågick, så såg vi det aldrig?
Ta mig tillbaka. Upp för backen. Till min grav.
Men först...
Vänta. En sista titt.
Farväl.
Farväl, världen.
Farväl, Grover's Corners.
Mamma.
Och pappa.
Farväl till tickande klockor.
Och mat.
Och kaffe.
Och varma bad.
Och att sova.
Och att vakna.
Åh, jord...
Du är för underbar för att någon ska förstå dig.
Blås ut ljusen. Är du klar? Ta ett djupt andetag.
Vi klarade det. Önskade du nåt?
- Jag önskade mig en bror. - Gjorde du?
Wow. Har den äran, älskling.
- Via! Det där var otroligt! - Det var bara en pjäs.
- Nej, du var fantastisk. - Du var jättebra, Via! Fantastisk!
Och sen var det sköterskan som fes - hemskt ord - runt hundra gånger.
Älskling, det var du.
Snällt sagt. Jag vet inte hur jag annars ska säga det.
- Det är inte sant. - Avslöjad!
Räck upp handen om ni vill byta ämne och rädda oss.
Okej, jag gör det. Vad är det där?
Det är Jacks och Auggies vetenskapstävlingsprojekt.
Inte att förväxla med ett åbäke mitt i rummet.
- Nej, men vad är det? - Jag vet inte. Det är väl en...
Följ mig, så får du se.
Skämtar du med mig? Jag fattar inte att du gjorde det.
Gå, gå, gå! Men inga kyssar.
Jag har sett många skräckfilmer sluta så här.
Vi öppnar gluggarna om tre, två, ett!
- Det är en camera obscura. - Ja. Han är tio.
- Gud, vad häftigt det var. - Filmhistorien blev levande.
Okej, gott folk, ett led.
Kom och se en fantastisk camera obscura!
Kom och se jordens största mysterium - vulkanen.
Okej, vi öppnar gluggarna om tre, två, ett!
- Whoa! - Asgrymt!
Jack och Auggie.
- Du! - Du!
- Du måste... - Jag har gjort det.
Okej, nu rapar jag.
Kom igen, kom igen! Allihop, kom in hit nu. Sätt er.
Allt bra i dag? Det blir en bra dag.
Alla in nu. Kom igen. Ny månad, nytt rättesnöre.
- Titta på honom. - Var är Auggie?
Där.
Varför springer vi i korridoren?
INGA FREAKS ÄGA TILLTRÄDE!
- Auggie, är du okej? - Ja. Allt är bra.
Jag är sen till lektionen.
Om du behöver hjälp, be om det. Du är inte ensam.
Jag vet.
Amos...
Vet du nåt om det här?
Förstår ni? Vi tar mobbning på stort allvar på vår skola.
Det är nolltolerans.
Ursäkta. Kan ni förklara vad som händer här?
Var det inte Julian som blev slagen? Om nån mobbar så är det inte min son.
GÖR ALLA EN TJÄNST OCH DÖ!
- Skrev du det där, Julian? - Ja, sir.
Den texten stod på baksidan av ett klassfoto.
Er son fotoshoppade bort Auggie från det.
Nej, han gjorde det inte. Jag gjorde det.
Jag trodde inte han skulle ta det till skolan.
När våra vänner ser fotot ska de fråga om vår son, inte Pullmans.
Mrs Albans.
När vi pressade Auggie visade han oss andra lappar-
- som er son lämnade på hans skåp och på hans bänk.
Stol.
Om ingen annan vågar säga det så får väl jag göra det.
Barnen är för unga för sånt här. Julian får mardrömmar av pojken.
Vi fick ta honom till barnpsykolog för att han ska kunna sova.
Det är bara två dars avstängning.
Du får inte åka med till naturreservatet.
Två dar för ett par lappar från ett barn?
Efter alla pengar vi lagt på skolan?
Vi har många vänner i skolstyrelsen, mr Tushman.
Jag har fler.
Vad ska vi göra då? Ta hänsyn till alla människor?
Får ingen enda nånsin bli sårad?
Ni gör inte barnen några tjänster.
Mrs Albans, Auggie kan inte ändra på hur han ser ut.
Så vi kanske kan ändra hur vi ser.
Ja. Det ska jag komma ihåg att berätta för verkligheten.
Tack... för det här. Vi kommer inte tillbaka i höst.
Mamma. Jag gillar den här skolan.
- Mamma? - Jag har kompisar, pappa. - Nu går vi, Julian.
Kom!
Mr Tushman?
Jag är verkligen ledsen.
Det vet jag att du är, Julian.
Han tittar inte ens på oss.
Det här blir episkt. Försten dit!
Ljudet av glädje.
Okej. Jag vill att du blundar, för jag har en överraskning till dig.
Tar du önskemål?
Inte före kl. 21.45. Okej...
- Öppna ögonen. - Nej!
- Du är klar med din avhandling. - Vi super oss fulla.
Vänta, vänta. Stopp.
En dubbel överrasknings-överraskning.
- Öppna det nu. - Ingen hoppar upp mot mig, va?
Du ser konstigt på mig.
Vad är det? Jag är lite rädd...
- Bra, va? - Jag behåller den i asken.
Var det värt en kyss? Kom här.
Mer än en kyss. Tack.
Barn! Vi ger ett varmt mottagande till William Heath-skolan!
Glover Academy! Och Beecher Prep!
- Sista chansen att få popcorn! - Hej.
Välkomna till den 23:e filmlördagen i Broarwoods naturreservat!
Kvällens film blir... Trollkarlen från Oz!
- Vill du gå ut? - Varför?
Vi kan se den filmen när som helst.
- Jag måste kissa. - Vill du gå tillbaka?
- Nej, jag kissar här. - Som på t-banan? Det är äckligt!
Nej. Det här är äckligt.
- Titta där. - Vad? Vad tittar du på?
Jag ska upp dit en dag.
- Jag ska ner hit nu, så... - Jag måste också kissa nu.
Du kissar där, jag kissar här. Titta inte.
Vad har vi här? Två losers som får skogen att stinka.
Herrejävlar! Titta på hans ansikte!
- Han är ett freak. - Jag har aldrig sett nåt så fult.
- Det är kanske en orch. - Vi går.
Vart? Jag pratar med dig, Gollum. En ring att styra dem, min skatt...
Vad är ditt problem?!
- Din pojkvän är mitt problem! - Hey! Låt honom vara.
Vad ska du göra åt det?
- Flytta dig! - Nej.
- Flytta dig, sa jag! - Jag sa nej!
- Läget, Jack? - Vad är det här? Fler små freaks?
- Vad kallar du oss, lantis? - Kom igen, snobb!
Killar, sluta!
Killar, sluta nu!
Bara sluta! Snälla, sluta!
Stick!
Jösses! Kom!
Vi sticker!
Är du okej?
Du blöder.
Vad var det där? Nån kommer.
- Amos? - Jack!
Här borta! Amos, kom!
- Följde de efter er? - Jag tror vi skakade av oss dem.
- Hur visste ni att vi behövde hjälp? - Vi såg dem gå efter er ur huset.
Jag tror de var sjundeklassare. De var enorma.
Tack, killar. Ni räddade oss absolut.
Ja, tack, killar.
Vet du... Det var coolt hur du stod på dig, plutten.
Hej! Herregud, jag har saknat dig så!
- Vi ses, Auggie! - Hej då!
- Hur mår du? - Bra. Jag var i slagsmål.
Herregud, du blöder! Är du okej?
- Vad har hänt? - Auggie har varit i slagsmål.
- Vad hemskt. Förlåt. Vann du? - Nate!
Jag får en känsla av att han kanske vann. Gjorde du det?
Ja. Och gissa vad... De var sjundeklassare.
- Ja! - Vi ses, kompis!
Hej då!
- Att slåss är fel, Auggie. - Hej då, mr och mrs P!
Vi ses på vår examen, Auggie!
- Ser bra ut... - Tack, pappa.
Jag menar mig.
Du ser också bra ut.
Jag tror att man lugnt kan säga att Pullmanmännen krossar i dag.
- Du har kommit långt, va? - Ja.
- Jag är stolt för att du höll ut. - Du trodde inte jag skulle det, va?
Klart att jag gjorde.
När du började bar du fortfarande astronauthjälmen ute bland folk.
Jag älskar hjälmen. Tänk om jag visste var den var.
- Den är på mitt kontor. - Va? Pappa! Det var en present!
Snälla Auggie, bli inte arg. Du måste förstå, du bar den jämt.
Jag fick aldrig se dig mer. Jag saknade ditt ansikte.
Jag vet att du ogillar det ibland, men jag älskar min sons ansikte.
Jag vill se det.
- Förlåter du mig? - Nej.
Jo.
- Vet mamma det? - Nej, gud, hon hade mördat mig.
Men jag kan kanske hitta den om du vill ha tillbaka den.
Det är okej.
Mamma? Tack.
- För vad? - För att du fick mig till skolan.
Jag var så arg på dig ibland, men jag är jätteglad att jag är här.
Du är verkligen ett under, Auggie. Du är ett under.
Tack, kören. Det var vackert.
Mina damer och herrar, pojkar och flickor, examinander...
Förmiddagens sista pris är Henry Ward Beecher-medaljen-
- för att hedra elever som har varit framstående eller exemplariska.
I regel är det för goda gärningar, ett förtjänsttecken.
Men jag såg en text som han hade skrivit-
- som fick mig att förstå att goda gärningar kan se ut på olika sätt.
Storhet, skrev han, ligger inte i att vara stark -
- utan i att använda styrkan på rätt sätt.
Störst är hen -
- vars styrka bär upp flest hjärtan -
- med sitt egets dragningskraft.
Utan vidare dröjsmål...
I år är jag mycket stolt över-
- att ge Henry Ward Beecher-medaljen till den elev-
- vars tysta styrka har burit upp flest hjärtan.
Så kan August Pullman komma fram hit och ta emot det här priset?
Du är bäst!
När jag gick upp mot scenen kändes det som att jag svävade.
Hjärtat slog så fort. Jag förstod inte varför jag fick en medalj.
Jag hade ju inte sprängt Dödsstjärnan.
Jag hade bara klarat mig igenom femte klass, som alla andra här.
Gratulerar!
Varsågod. Det där är för dig.
Fast det är kanske poängen.
Sanningen är kanske att jag inte är så vanlig.
Om vi vetat vad andra tänkte kanske vi hade vetat att ingen är vanlig.
Vi förtjänar alla stående ovationer minst en gång i våra liv.
Mina kompisar gör det.
Mina lärare gör det.
Min syster gör det för att hon alltid är där för mig.
Pappa gör det för att han jämt får oss att skratta.
Och mamma gör det mest för att hon aldrig ger upp om nåt.
Särskilt inte mig.
Det är som det sista rättesnöret som mr Browne gav oss.
Var snälla, för alla utkämpar en hård strid.
Och om man verkligen vill se hurdana människor är-
-så behöver man bara...
titta.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2018
Ansvarig utgivare: Anders Melin